Identificador de llei o regulació | 昭和27年条約第5号 ![]() | ||
---|---|---|---|
Tipus | tractat de pau ![]() | ||
Epònim | San Francisco ![]() | ||
Interval de temps | 28 abril 1952 ![]() | ||
Data | 8 setembre 1951 ![]() | ||
Entrada en vigor | 28 abril 1952 ![]() | ||
Estat | Estats Units d'Amèrica ![]() | ||
El Tractat de San Francisco (サンフランシスコ講和条約, San-Furanshisuko kōwa-Jōyaku) o Tractat de Pau de San Francisco (日本国との平和条約, Nihon-koku to no Heiwa-Jōyaku), va restablir les relacions pacífiques entre el Japó i les forces aliades en nom de les Nacions Unides posant fi a l'estat legal de guerra i proporcionant reparació per a accions hostils fins a la Segona Guerra Mundial. Va ser la culminació del procés de pau iniciat amb la rendició del Japó el 15 d'agost de 1945, posant fi a més de sis anys de conflicte armat que havien devastat gran part del món. Oficialment va ser signat per 49 nacions el 8 de setembre de 1951 a San Francisco, a l'estat de Califòrnia, al War Memorial Opera House.[1] Itàlia i la Xina no van ser convidades, aquesta última a causa de desacords sobre si la Repúlica de la Xina o la República Popular de la Xina representaven el poble xinès. Corea tampoc va ser convidada a causa d'un desacord similar sobre si Corea del Sud o Corea del Nord representaven al poble coreà.[2]
El tractat va entrar en vigor el 29 d'abril de 1952. Va posar fi al paper del Japó com a potència imperial, va assignar una compensació a les nacions aliades i els antics presoners de guerra que havien patit crims de guerra japonesos durant la Segona Guerra Mundial,[3]va acabar amb l'ocupació aliada del Japó després de la guerra i va retornar-hi la plena sobirania. Aquest tractat es basava en gran manera en la Carta de les Nacions Unides[4] i la Declaració Universal dels Drets Humans[5] per enunciar els objectius dels aliats. Els principals objectius eren establir les bases per a una pau duradora al Pacífic, delimitar les responsabilitats del Japó com a nació derrotada i establir un marc per a la seva reintegració a la comunitat internacional. A més el tractat va preveure els termes per a la desmilitarització del Japó, la serva renúncia a les armes de destrucció massiva i la seva adhesió als principis de pau i seguretat internacionals. En l'article 11, el Japó va acceptar les sentències del Tribunal Militar Internacional per a l'Extrem Orient i d'altres tribunals de crims de guerra aliats imposat al Japó tant dins com fora del país. Es van incloure disposicions sobre els béns japonesos a l'exterior, les indemnitzacions per als supervivents de la guerra, així com la liquidació de les reclamacions territorials i l'annexió de territorial que havia ocupat Japó durant el conflicte.[6]
El tractat de 1951, juntament amb el Tractat de Seguretat signat aquell mateix any, és dit marcar el principi «del Sistema de San Francisco», aquest terme, encunyat per l'historiador John Dower, vol dir els efectes de la relació del Japó amb els Estats Units i el seu paper en l'arena internacional com està determinat per aquests dos tractats i es fa servir per parlar dels camins dels quals aquests efectes han governat la història postguerra del Japó.[7]